Tirsdag 19. september. Havisen har ennå ikke kommet.
Binna og ungene er sultne. Mor har ikke mer melk.
De venter på havisen så de kan komme til fastlandet.
Så mor kan jakte.
Her på øya er det ikke mer mat.
Arija. Så så.
Er du sliten? Vi er snart fremme
Hei, Minsten.
Hei. Hei.
Er du ferdig med å spise, Julia?
Hvem driver du og tekster med?
- Nå må dere komme! - Vi kommer!
- Hvor lenge er det til pappa kommer? - 53 dager.
- Så lenge! - Han kommer lille julaften.
Kan tingene være i eskene så slipper vi å pakke neste gang vi flytter?
Vi skal ikke flytte så fort herfra denne gangen.
- Jeg savner vennene i Stavanger. - Lille venn, du får venner her.
Det går fint. Ok?
Da må vi gå!
Det er mye kaldere i Bodø. Ta på deg dunjakka.
Du kommer til å fryse i hjel.
Det er bedre enn at de syns jeg ser teit ut.
Julia syns det er bedre å fryse enn å være en pyse.
De syns ikke at du ser teit ut. Det er ikke mulig
Da går vi.
- Får jeg være med? - Dette er ikke for småunger.
Her.
Nå blir det bråk.
- Gir du deg nå? - Nei, ikke!
- Det er feigt å banke de små. - Jeg er ikke liten.
Julia!
Din lille dritt. Nå skal du få.
Så si noe, da!
Er han død?
Sindre!
Stopp!
Sindre!
Det er ikke lov å gå inn der!
Sindre!
Sindre...
Hvorfor hjalp du ikke Sindre? Hva? Er du så feig?
- Han kunne bare sagt unnskyld. - Det var han som begynte.
Og jeg er ikke liten.
- Du kan prøve å si unnskyld. - Det er for seint. Ida, kom.
- Hei! Hvordan kom dere forbi vakta? - Vi fant et hull i gjerdet.
- Au! - Kom dere ut det samme hullet igjen.
Nå starter vi straks denne, og da må dere stå langt unna.
- Skal dere fly nå? - Den skal på service i Stavanger.
Pappaen min jobber der.
Pappaen min er verdens beste helikopterpilot.
Nest beste, kanskje.
- Får vi bli med til Stavanger? - Nei, dessverre.
- Pappa ville blitt så glad. - Vi kan ikke ta med passasjerer.
- Please! - Nei, det går ikke. Nå må dere gå.
Vi starter motoren straks. Og da er det farlig for unger. Av gårde!
Det er Inger Marie.
Ok?
Alle tre?
Vi drar til pappa i Stavanger!
- Er du gæren? - Ja! Ida, kom!
Myrmo, du er klar til takeoff, hva? Vi har fått en nødmelding.
Dere må ut på et redningsoppdrag på Halvmåneøya utenfor Svalbard.
Sindre!
- Kom ut med en gang! - Nei! Jeg vil til pappa.
- Jeg vil ikke være her lenger. - Kom nå, Sindre!
- Fersker de oss, blir de rasende. - Du kan ikke tvinge meg.
- Kom tilbake. - Nei! Jeg vil ikke!
Myrmo, vi er klare til takeoff.
- Transponder. Hjulbremser. - Sjekket.
- Halehjul. - Låst.
Klar til takeoff.
Saver 31. Du er klar for takeoff.
Det var en slåsskamp på skolen. Barna mine har stukket av.
Jeg må dra for å finne dem.
- Det får vi håpe. - Sjekker du det også?
Hei, jenta mi. Stukket av?
- Klarfor landing. - Vi starter nedstigning.
Jeg blir igjen om bord og holder rotoren i gang.
Der er hytta!
Stopp!
Stopp! Gærninger!
En, to, tre, løft.
Han er alvorlig skadet. Vi må få ham på sykehus så fort som mulig.
Se dere rundt! Dette er ikke Stavanger.
Var det ikke seks av dem?
Vi kan ikke lete etter dem nå. Vi må bare dra.
- Nei! Stopp! - Hallo!
- Kom tilbake! - Vi er her nede!
Her nede!
- Kom tilbake! - Vent!
Stopp! Kom tilbake!
Kom. Vi går og finner folk.
Et hus!
Det er noen der inne. Kom!
Hallo? Hallo?
Hallo? Unnskyld? Er det noen hjemme?
- Hallo? - Man kan ikke bryte inn hos andre.
Tenk om politiet kommer.
Det er lov hvis man må. Hvis man trenger mat eller fryser.
Slå på lyset.
Det er ikke noen lysbryter her.
- Jeg vil hjem til mamma og pappa. - Jeg også.
I morgen, når det blir lyst, går vi til naboene og ringer hjem.
- Lover du det? - Jeg lover.
Julia!
Hvor var du?
Øh...
Skulle du ikke til naboen for å ringe hjem?
Øh...
Her er det mat.
Spagetti a la Capri, fiskeboller...
Oi! Wow!
Nei, Sindre. Ikke rør den der! Det kan være farlig!
- Vi har sodd. - Nei.
Ida! Sjekk denne her!
Den var kul.
Hva er det?
- Oi! Den var stygg! - Se på denne.
Den er dobbelt så stor som meg.
Kanskje han som bodde her var en kjempe.
Tomatsuppe til frokost?!
Tenk å bo her. Ingen data. Ingen tv.
Ikke et badekar. Ikke noen ting.
Bli her. Jeg går og finner folk som kan hjelpe oss med å ringe.
- Jeg vil være med. - Jeg går raskere.
Ok. Men fort deg.
- Se på den her. - Den tar vi ut.
Vi leker på gulvet.
- Hallo. - Hallo.
Du har et arr.
Fikk du ringt mamma og pappa?
- Hvorfor ikke? - Gikk du for å finne en telefon?
Så feig du er! Du klarer ingenting!
- De må komme og hente oss. - Sindre, vi går for å finne noen.
Så kan Julia ha det så godt. Alene.
Det kan dere ikke.
- Hva? - Det er ingen folk her.
- Ingen folk? - Vi er på ei øde øy.
- Er Stavanger ei øde øy? - Nei. Se ut, da.
Det er ingen telefoner, ingen folk. Vi er helt alene på ei drittøy!
- Du lovte at pappa skulle hente oss. - Jeg lovte ingenting.
- Jeg vil hjem. - Det vil jeg også.
Men...
Vi er alene her.
Kom. Vi må gå tilbake nå.
- Jeg lurer på om de leter etter oss. - Så klart de gjør.
Så kan vi fortelle at vi har overnatta i et skur.
De er sikkert superredde. Når vi kommer hjem igjen -
- blir de så glade at de glemmer å kjefte.
- Hvem sin bok er det? - Det er en dagbok.
Skrevet av en mann som bodde her før.
- Kan du lese høyt for oss? - Man må ikke lese i andres dagbøker.
Du blir dritsur hver gang jeg leser i din.
"Tore er så søt..."
Er du forelsket i Tore?
Har du kysset Tore? Har du?
Denne boka er ikke så hemmelig.
"Onsdag 23. oktober. Havisen er ikke kommet ennå."
"Jeg var sør på øya for å se til isbjørnungene."
"Må huske å skaffe mer sårrens neste gang jeg er i Longyearbyen."
"Snart kommer polarnatten og vinterstormen her til Halvmåneøya."
Polarnatten...
Hvor ligger Longyearbyen?
Svalbard.
Oi! Det er på Nordpolen.
Au!
- Hvorvar du? - Hvorfor brukte du så lang tid?
Si noe, da!
- Liker du ikke kjøttboller? - Du vet at jeg er vegetarianer.
Ok.
- Du har ikke funnet dem ennå? - Vi finner dem. Det loverjeg.
- Stasjonssjef Holm. - Dag Solheim.
Det er lett med varmesøkende kameraer hele natta. Sivile har også hjulpet.
- Hva med gutten som ble skadet? - Han måtte sy et par sting.
Hvor stort er søket nå?
Soldater og frivillige leter i myrområdene.
Vi har sjekket all offentlig kommunikasjon.
Det er ingen tegn til barna. Ikke noe tyder på at de har forlatt Bodø.
Det er bra.
Les da, høyt.
"Sendte nødmelding i morges. Håper de kommer før det er for sent."
Sendte nødmelding i morges...
Han sendte en nødmelding over radioen.
Det er en radiosender her!
Hjelp til og let!
Her er den!
Hallo? Er det noen her?
Hallo? Hallo? Er dette en gammeldags telefon?
Hva er det for noe?
- Kanskje det er denne knappen... - Jeg gjør det!
Hvorfor tror du at du er så smart? Du er ikke det.
- Du vet ikke. - Kutt ut!
Ellers kommer vi aldri herfra. Vær stille. Begge to.
Hva er det som skjer? Hvorfor bråker det så fælt?
Tenk hvis hytta blåser ned.
Julia!
- Julia! - Julia!
Det går bra.
Det går fint.
Mamma... mamma...
Jeg lover at de kommer snart.
Legg dere nå.
hvem kan seile foruten vind?
hvem kan ro uten årer?
hvem kan skilles fra vennen sin
uten å felle tårer?
Det er mindre vind.
Hvor mange dager har vi egentlig vært her?
Fem-seks dager, tror jeg.
Vi løfter den opp til taket!
Nei!
Jeg så noen på tv som hadde en telefon.
Og de løftet den høyt mot taket for å få dekning.
- Det er ikke en gammeldags mobil. - Kan vi ikke bare prøve?
Nei! Jeg bestemmer over radioen. Denne kan få oss hjem.
- Det er jo bare å skru på strømmen. - Hallo? Hva tror du jeg jobber med?
Skal vi leke gjemsel?
Her inne?
Hva sa den ene veggen til den andre?
Vi møtes på hjørnet.
Ok, da er det deres tur til å fortelle en vits.
Hva kaller kannibaler turistbusser?
Hermetikk.
Var ikke den god?
Jeg går ut og finner folk. Alene. Så kan dere ha det så godt.
- Nå gårjeg. Ha det. - Ha det.
Skal dere ikke stoppe meg? Jeg kunne dødd! Skjønner dere ikke?
- Jeg er mer sulten. - Jeg også.
Nei! Dette er alt vi har.
Nei!
Det er så kaldt her.
Tror du de kommer hit og leter snart?
Jeg vet ikke. Men vi har jo radioen.
Vi må bare finne batterier.
Jeg så noen batterier da vi lette etter radiosenderen.
- Her er det! - Men...
Hvor er radioen?
Ida... Hvor er radioen?
Jeg prøvde bare å gå opp på en høyde så radioen kunne virke.
- Og hva så? - Og så mistet jeg den.
- Hvor? - I vannet.
Vil du ha? Julia?
Julia?
Nei vel...
Nå har du sovet lenge, din syvsover.
- Er det mer spagetti? - Nei.
Dette er alt vi har, og så er det tomt.
Du sa at når de er ferdige med å lete i Bodø, kommer de og finner oss.
Hvordan skal de vite at vi er her? Vi har ikke radio engang.
Den virket ikke. Og du hadde aldri klart å fikse den heller.
Vi må komme oss vekk herfra.
Hva leser du?
Han skriver om global oppvarming.
- Temperaturen stiger her i Arktis. - Hallo?
Vi har lært om global oppvarming på skolen.
Det er på grunn av forurensning, fly og shopping og sånt.
Jeg har ikke merket noe til den oppvarmingen. Det er så kaldt her.
- Det har blitt varmere allerede. - Særlig.
Isbjørnene går nærme menneskene fordi de er utsultet og desperate.
Hvis ikke isen kommer, drukner de.
Skal vi gå ut og leke litt?
Se der!
Den var søt. Kom, da.
Hysj, Arija!
Ida! Sindre!
Kom tilbake nå!
Kom, da. Det er ikke farlig.
Vi må løpe! Kom igjen!
Det er isbjørn. Gå inn.
Hva hvis isbjørnene kommer inn?
Så lenge døra er lukket, kommer ikke isbjørnen inn.
- Vi må lukke opp. - Nei. Isbjørner er livsfarlige.
- Hun kommer til å dø. - Nei.
Er den borte?
- Jeg tror det. - Arija...
Jeg går først.
Hva er det?
Det er kjøtt.
Kutt ut!
- Det stinker! - Det var ikke meg. Det var fisken.
- At du tør, fisk! - Nå er det mat.
Vær så god.
Kjøtt a la fangsthytta.
Nårjeg ser isbjørnen igjen, skal jeg takke den for maten.
Dette var noe nytt.
Og veldig godt.
- Det er fantastisk! - Er du ikke vegetarianer?
Nei. Det er jeg ikke lenger.
Så dere det?
- Et stjerneskudd. - Kanskje det var en satellitt?
Da må dere ønske dere noe hemmelig.
- Jeg vil hjem. - Hysj! Du må ikke si det.
Da går det ikke i oppfyllelse.
Men jeg vil hjem.
Kjære Gud.
Unnskyld for at jeg gjør så mye dumt.
Jeg vil ikke være slem. Jeg er bare...
Jeg lover aldri å gjøre noe feil eller å bli sint.
Bare jeg får lov til å komme hjem til mamma og pappa.
Er du sulten?
Kom, Arija.
Kom, Arija!
Kom, Arija.
Mmm, jeg drømte om pizza.
Kan vi få frokost?
Nei!
Au! Se hva du gjorde nå.
Har dere vært i matboden? Har dere?
- Jeg vet dere harvært der. - Jeg hentet bare nattmat til Arija.
Du lukket ikke døra etter dere.
Isbjørnen sto rett utenfor døra og spiste opp all maten vår.
Vi har ingenting igjen! Det var alt vi hadde!
Hvor mye mat ser du der?
- Vi har ingenting igjen. - Unnskyld, unnskyld.
Sindre...
Folk dør her oppe. Og vi kommer til å sulte i hjel.
Skjønner dere det?
Det er over.
Hva skal du med den? Du kan jo ikke kjøre engang.
Wow!
Vi er sultne.
"77 grader nord."
Her. Rett over fjorden.
Mot nordvest er det ei hytte hvor det bor en fyr.
Det er is på nordsiden av fjorden.
- Hvordan vet du hvor han bor? - Ser du fjellene der oppe?
Vi skal over dem og nordover.
Så er vi der i ettermiddag hvis vi klarer turen i ett strekk.
Det er vår eneste sjanse.
- Pokker! - Hva skjer?
Isen er ikke frosset til alle steder.
Sindre, du må gå foran og se om jeg kan kjøre på isen.
Jeg vil helst ikke skru av motoren.
Her er isen fast.
Sindre! Sindre!
Sindre, ta hånda mi!
Hold fast!
Julia!
- Sindre. - Sindre.
Og så siste nytt om de tre forsvunne barn i Bodø.
Det opplyses i kveld at søket etter barna er gitt opp.
Kripos og Interpol har tatt over...
Er du frisk igjen?
Jeg tror det.
Hvordan har Sindre det?
Han sover. Han er varm. Kanskje han har mareritt.
Det var du som reddet oss.
Og Arija.
Klærne dine er tørre.
Bare legg deg. Jeg kan passe på.
Sindre? Sindre?
Julia?
- Hva gjør du? - Skriver loggbok.
- Hvorfor det? - For å holde orden på dagene.
- Det gjorde jo alle de andre her. - Alle de andre?
- Var det flere som bodde her? - Ja.
Hytta ble bygd i 1921 av en som het Bjørnekongen.
- Bjørnekongen? - Ja. Jeg tror det er han der.
Han der bygde hytta.
Og bodde her til han døde. Han er begravd på denne øya.
Jeg mente ikke å miste radioen.
Jeg vet det.
"Julesild, pølser, kake og alt.
- Kake? - Og pølse og skinke.
- Det er pølse og skinke og sild... - Jeg trodde det var en drøm!
Det er den beste maten jeg har smakt.
Det er julematen til han som bodde her før.
- Er det jul? - Vi sier det.
Vi må spare litt julemat til Sindre.
Ja, sånn at det blir likt til alle.
Men du? Den radioen...
Hvorvar det du mista den?
- Var det her? - Først strakte jeg meg her.
Så mistet jeg den der, og plopp nedi der.
Kan du holde meg i beina?
Nei!
Litt til.
Jeg har den!
Jeg kommer meg ikke inn! Ida!
Hjelp meg!
Vi klarte det.
- Dette kan du bedre enn meg. - Hæ?
Jeg kommer bare til å ødelegge det mer.
Sindre...
Det står at den må ha strøm.
Og at man må trykke på en sender.
Trykke på en sender?
- Hallo? Hallo? - Si hvem du er!
Det er Ida. Hallo? Vi er her på Halvmåneøya.
Vi orker ikke mer.
Hallo. Det er radio Barentsburg her. Hallo?
Hallo? Vi orker ikke mer!
Hallo. Det er radio Barentsburg. Hallo?
Hallo.
Hjelp oss.
Hallo? Det er Igor Serkin fra Radio Barentsburg.
Jeg mottok akkurat en nødmelding fra Halvmåneøya.
- Har dere noen der oppe? - Nei, vi har ingen der for tida.
Sist vi var der var...
Nårvar den redningsturen til Halvmåneøya?
Myrmo med besetning 27. oktober.
Vi var der oppe for å redde en syk fangstmann 27. oktober.
Er du sikker på at nødsignalet kom fra den øya?
- Den er øde. Det er ingen der. - Den kom fra Halvmåneøya, Svalbard.
Myrmo! Jeg må spørre deg om noe.
Den 27. oktober, da du fløy til Halvmåneøya...
- Du så barna rundt helikopteret? - Ja, vi sto og prata litt.
- De var aldri inni helikopteret? - Nei, ikke inni det.
De kan ikke ha gjemt seg der. Vi var seks mann.
Helikopteret ble endevendt.
Tenk om de har glemt oss.
De har ikke glemt oss.
Plutselig kommer det et helikopter. Og så ser de at vi er her.
Tenk om de ikke ser oss. Vi er jo så små.
Vi bygger et bål!
Hvis det kommer noen, setter vi fyr til bålet.
Så er vi sikre på at de ser oss!
Vi bygger et kjempebål. Her.
Som dere vet er det en mulighet for at de savnede barna -
- kan ha vært med som blind- passasjerer på et redningshelikopter.
Vi har sendt et søkefly til øya.
Men det bygger opp til en kraftig orkan.
Så redningsforholdene er ekstremt vanskelige.
Men vi gjør alt i vår makt for å finne barna.
Pappa?
Julia!
Hjelp meg, Julia.
Hei!
Gå forsiktig bort, Sindre.
Gå vekk!
Vi har nytt. Orion fløy over øya, og de har sett flere varmepunkter.
Forholdene var forvanskelige til å kunne finne punktene.
Klargjør Sea King. Iverksett operasjon Arktis.
Tilbake til Halvmåneøya. Full tank. Og så tanker vi opp på Bjørnøya.
Vi blir med. Se her.
- Solheim, vær snill. Det går ikke. - Vi blir med.
Det er barna våre.
Ok.
Bodø. Saver 31. Klar til takeoff.
Saver 31. Orkanen over Halvmåneøya øker kraftig. Over.
Bodø, vi sirkler over området i 400 fots høyde.
Vi ser ikke hånda foran oss.
Bodø. Vi prøver å gå ned på 200 fot.
Hysj!
- Det er sikkert bare vinden. - Nei, ikke det! Hør!
Drivstoff er lavt.
Bodø, Saver 31. Vi er snart tom for drivstoff.
Bodø, Saver 31. Vi har IMC. Vi har ingen visuell kontakt.
Vi må returnere til Bjørnøya og se an forholdene.
Hva var det?
- Der! Se der! - Snu med en gang.
Vi har observert lys og prøver en ny landing.
Julia! Kom!
- Det er for mye vind og røyk. - Legg deg med vinden, bak røyken.
- Solheim, du kan ta mitt sete. - Godt tenkt, Henriksen.
Hamre, ta meg ned.
- To meter mot høyre og tre bak. - Julia!
Hjelp!
Julia!
Julia! Hjelp!
Sindre, Ida, Arija. Kom!
Da er det klart rett under oss.
Der er de! Ida!
Mamma! Her nede!
Ida! Sindre!
Tre meter på halen. To meter.
- Julia! - Mamma!
- Mamma! Pappa! - Og vi lander!
Mamma!
Lille venn.
Hei.
- Hei, kamerat. - Jeg visste det. Du kom.
Ja, så klart jeg kom.
Hei, lille venn. Går det bra?
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2014